Prezidentas inauguruotas antrai kadencijai. Pirmoji lydėta pandemijos, karo, migrantų ir energetikos krizių, santykių su Kinija aštrėjimu, visiškai naujų krašto gynybos iššūkių. Nesutarimai ir krizės vyko ir vidaus politikoje: ginčai su užsienio reikalų ministru, kas viršesnis, replikos Vyriausybės vadovei, aštri kritika daugeliui Vyriausybės kabineto narių veiksmų. Kritika skambėjo ir pačiam prezidentui. Valdantieji minėdavo prezidento neryžtingumą, į kritiką Vyriausybė atsakydavo, kad prezidentas tik kritikuoja, bet nepadeda spręsti problemų.
Šalia dar ir viešąją erdvę sudrebinę prezidento skandalai: priklausymo komunistų partijai nuslėpimas, Pranešėjo komisija, Operos fantomas. Visgi, antrosios kadencijos siekęs prezidentas didžiąją dalį balsavusių įtikino esantis vertas tęsti prezidentavimą. Konkurentę, premjerę Ingridą Šimonytę jis įveikė surinkęs 74 procentus. Laimėjęs, jis leido suprasti, kad dabar bus griežtesnis. Ar tas griežtumas jau reiškiasi, laikant užvėrus duris konservatorių norimam delegatui į Europos Komisiją Gabrieliui Landsbergiui, o gal Gitanas Nausėda, kuriam tuoj bus grąžinti Vyriausybės įgaliojimai, kaip reikiant supurtys ministrų kabinetą? Koks bus antrosios kadencijos prezidentas? Kokios buvo pirmosios kadencijos didžiausios klaidos ir didžiausi pasiekimai? Ar jį matysime visiškai kitokį šalia kito Seimo?
Diskutuojame su politologais: Matu Baltrukevičiumi, Vytautu Dumbliausku ir Sauliumi Spurga.
BNS nuotr.
Komentarai
Bendravimo taisyklės